3.+Enllaç+covalent.+Formació+d'un+compost+covalent+segons+el+model+de+Lewis+i+el+dels+núvols+electrònics.

En química, un enllaç és el procés en el qual els àtoms d'elements iguals o diferents interactuen i s'uneixen per adquirir la màxima estabilitat, és a dir, arribar a tindre huit electrons en l'última capa com vam veure estudiant la regla de l'octet (últim nivell amb s² p⁶). Pot sonar extrany, però en la natura la majoria dels elements que coneixem apareixen enllaçats amb altres. Existeixen diferents tipus d'enllaços que són aprofundits en els apartats que han estat asignats a cada grup. Nosaltres explicarem l'enllaç covalent segons Lewis i el model de núvols electrònics.

Un **enllaç covalent** és la unió de diversos àtoms per compartir electrons, aconseguint així el seu objectiu que és fer-se estables. La molècula resultant d'aquesta unió és molt forta a causa de l'alta estabilitat de la mateixa.

En aquest video podem vore una explicació més detallada de qué és un enllaç covalent

media type="youtube" key="iw66Tkz7vJM" width="425" height="350" align="center"

Alguns exemples d'enllaços covalents són el NHmedia type="custom" key="7857101", NHmedia type="custom" key="7857103"media type="custom" key="7857115", COmedia type="custom" key="7857123", BFmedia type="custom" key="7857125", Omedia type="custom" key="7857133"...

Existeixen dos tipus d'enllaços covalents:

1. **Enllaç covalent senzill**: se'n comparteix un parell d'electrons. Per exemple

el HCl; ambdós tenen un electró en el seu últim nivell, aleshores es junten compartint els dos electrons i disposant d'una capa pareguda a la del gas noble més pròxim (en aquest cas, l'heli).



2. **Enllaç covalent compost**: se'n comparteixen més d'un parell d'electrons. Dins d'aquest grup es troben els següents: enllaç doble (amb dos parells d'electrons), enllaç triple (tres parells), ellaç quàdruple (quatre parells), enllaç sèxtuple (sis parells). S'han observat els dos últims casos amb molècules diatòmiques com el molibdé en estat gasós i a baixes temperatures, però són molt atípics perquè constitueixen molècules molt inestables.



El procediment és el mateix que en el cas dels enllaços senzills. Per exemple, en l'amoniac es produeix un triple enllaç; es junten de forma que compartint els electrons arriben a tindre confuguració electrònica de gas noble, i per a fer-ho necessiten compartir tres parells d'electrons.

__**L'enllaç covalent datiu**__ Una variant de l'enllaç covalent és **l'enllaç covalent datiu**, on només un element aporta electrons. Aquests tipus d'enllaços cal indicar-los amb una fletxa unidireccional (→). Un cas molt conegut que il·lustra aquest fenòmen és el de l'amoni.



El plantejament és molt similar al de l'amoniac, només que apareix un catiód'hidrogen (Hmedia type="custom" key="7857145") D'ací podem traure que l'hidrogen no disposa d'electrons, i per això rep els dos electrons lliures que té el amoniac.

Fins ara hem parlat del comportament dels electrons. A continuació inclourem el paper que tenen els orbitals, és a dir, les regions d'espai per on circulen els electrons.

__**La teoria de l'enllaç de valència o el models de núvols electrònics**__

La teoria de l'enllaç de valència o el models de núvols electrònics parla de la unió dels diferents orbitals dels elements. L'enllaç és possible perquè el conjunt possitiu i negatiu atòmic està equilibrat. Quan els elements es van acostant entre ells, els orbitals se solapen formant els núvols electrònics, que tenen una alta densitat electrònica. Al juntar-se, els orbitals dels elements formen noves formes geomètriques. Això vol dir que si es junten un orbital **s** que és esfèric i un orbital **p** que té forma lubular es formaria un orbital totalment distint.En el nou orbital és on estarien els electrons. Depenent de la càrrega que tinguen la forma i la polaritat canviará, però de moment no aprofundirem més en la forma dels orbitals.Ací teniu un gift animat on seu el solapament de dos orbitals de l'àtom d'oxigen.



= __En el següent video podem veure un dels experiments que hem realitzat aquest grup:__ =

=
Aquest vídeo ens mostra un mecanisme experimental per tal de determinar si una substància és polar o apolar. El de menys en aquest vídeo és la substància que s'utilitza i el més important el mecanisme. En les propietats de les substàncies moleculars veiem que les substàncies polars se dissolen en substàncies polars i les apolars en substàncies apolars. Sobre aquesta propietat farem algun comentari després del vídeo. ======

=
Donat que l'aigua és una substància polar si l'aigua oxigenada se dissol en ella serà perquè és polar. De fet, aquest experiment no fa falta fer-se, ja que l'aigua oxigenada comercial és una dissolució molt diluïda d'aigua oxigenada en aigua, però el que importa és el mecanisme. Anem a vore ara el vídeo. ======

A

media type="youtube" key="PUfu2FhPcmM" width="425" height="350"

De fet, si fem l'experiment amb l'oli i l'aigua voríem que no es mesclen i podríem deduir que l'oli és apolar. I això és prou correcte en una primera aproximació. Moltes molècules tenen una part fortament apolar i una altra polar i en el cas de l'oli aquesta la part fortament apolar és la que fa que no se mescle amb l'aigua. Si vols saber més sobre aquesta qüestió clica [|ací].